% This file was created by the WP2LaTeX program version: 2.60
%\documentstyle[11pt,wp2latex]{article}
%\documentclass%[11pt]
% {article}
\input a4_cz.ltx
\input myhtml.lt
\usepackage[latin2]{inputenc}
\renewcommand{\encodingdefault}{IL2}
%\renewcommand{\encodingdefault}{T1}
\usepackage{%wp2latex,
            multicol}
\RequirePackage{csed}
%\usepackage[split]{czech}
%\input symb_jh.lt

 % Handling Czech quotes:
\catcode`\^^22=13
\def^^22{\begingroup \bgroup\clqq \catcode`\^^22=13 \def^^22{\crqq\egroup\endgroup}}

%\comment
\ifx\pdfoutput\undefined
\else
 %\usepackage{times}             % to get smaller pdf
 %\usepackage[latin2]{inputenc}
 \usepackage
  [pdftex,
   bookmarks=false, bookmarksopen=false,
   pdfview=fitbh, 
   pdfstartview=FitH,
   pdfauthor = {IPCC/WG1;\ Czech\ abstract\ by\ B.Moldan\ and\ B.Sobisek},
   pdftitle  = {Summary\ for\ policymakers\ --\ Czech\ abstract},
   pdfsubject= {Climate\ change},
   pdfkeywords={IPCC, climate change, global warming, radiative forcing,
                greenhouse effect}
   ]
  {hyperref}
 \pdfpagewidth=210mm \pdfpageheight=297mm  % a4 paper
\fi
%\endcomment

\renewcommand{\cdot}{\ .\ }

\begin{document}

\parindent=0pt \parskip=0.5\baselineskip

\section*{\centerline{Úvod} \normalsize
 \centerline{publikace Národního klimatického programu České republiky č. 22,
 Praha 1996}}

\begin{multicols}{2}

 Změna klimatu vyvolaná lidskou činností, zejména spalováním velkého
 množství fosilních
 paliv, je nejvážnější ekologickou hrozbou současnosti. Mezivládní panel
 pro změnu klimatu (IPCC)
 shrnul své závěry a poznatky o~změně klimatu\footnote{Summary
 for Policymakers: The Science of Climate Change, IPCC Working Group I,
 1995.\\
 \wwws{http://www.ipcc.ch/cc95/wg1.htm}}
 na podkladě předchozích hodnocení takto:

 Od roku 1990 bylo dosaženo výrazného pokroku v~pochopení problematiky
 změny
 klimatu a v~současné době jsou k~dispozici nové údaje a analýzy.

 \subsubsection*{Koncentrace skleníkových plynů trvale rostou}

 Od předindustriálního období (tj. asi od roku 1750) vyvolává růst
 koncentrací atmosférických
 skleníkových plynů pozitivní {\it radiační zátěž\/}\footnote{Radiační
 zátěž (angl. radiative forcing) je jednoduchá charakteristika mechanizmu
 možné změny klimatu. Je to změna energetické bilance soustavy
 Zem--atmosféra
 vyjádřená ve W$\cdot$m$^{-2}$.} klimatu, jejímž následkem je tendence
 k~oteplování zemského povrchu a k~dalším změnám klimatu.

\newcommand{\bi}{\begin{itemize} \vspace{-\topsep} \setlength{\itemsep}{0pt}}
\newcommand{\ei}{\vspace{-\topsep} \end{itemize} }

\bi
 \item
 Atmosférické koncentrace skleníkových plynů, především CO$_2$,
 CH$_{4}$, a N$_2$O podstatně vzrostly, po řadě o~30 \%, 145
 \% a 15\% (k~roku 1992). Tyto trendy vyvolává z~velké části lidská
 činnost,
 zejména spotřeba fosilních paliv, využívání půd a zemědělství.
 \item
 Přímá radiační zátěž vyvolávaná skleníkovými plyny s~dlouhou životností
 činí 2,45 W.m$^{-2}$ a je způsobena hlavně vzrůstem koncentrace
 CO$_2$ (1,56 W.m$^{-2}$), CH$_4$ (0,47 W.m$^{-2}$) 
 a N$_2$O (0,14 W.m$^{-2}$) (k roku 1992).
 \item
 Většina skleníkových plynů setrvává v~atmosféře po dlouhou dobu (CO$_2$
 a N$_2$O po několik desetiletí až století), a proto způsobují
 dlouhodobou radiační zátěž.
 \item
 Kdyby byly emise CO$_2$ udržovány přibližně na úrovni z~roku 1994,
 rostly by atmosférické koncentrace těchto plynů téměř konstantní rychlostí
 po dobu nejméně dvou staletí a koncem 21. století by
 dosáhly hodnoty asi 500 ppmv, (tj. přibližně dvojnásobku předindustriální
 koncentrace 280 ppmv).
 \item
 Z~modelů uhlíkového cyklu vyplývá, že pro stabilizaci koncentrací
 atmosférického CO$_2$ na hodnotách 450, 650, resp. 1000 ppmv by
 bylo třeba, aby se emise CO$_2$ snížily na hodnotu z~roku
 1990 přibližně ode dneška za 40, 140, resp. 240 let a následně pak se
 udržovaly pod úrovní z~roku 1990.
 \ei

 \subsubsection*{Antropogenní aerosoly mají tendenci vyvolávat zápornou radiační
 zátěž}

\bi
 \item
 Troposférické aerosoly (mikroskopické částice vznášející se v~ovzduší),
 které vznikají spalováním fosilních paliv, biomasy a z~dalších zdrojů,
 způsobují zápornou přímou radiační zátěž 0,5 W.m$^{-2}$ v celozemském
 průměru a současně přibližně stejně velkou nepřímou radiační zátěž.
 Poněvadž je
 tato radiační zátěž umístěna jen do určitých oblastí subkontinentálních
 rozměrů, může ovlivňovat
 klima v~kontinentálním, nejvýše však v~polokoulovém měřítku.
\item
 Vliv aerosolu může být v~určitých lokalitách tak velký, že může
 překompenzovat pozitivní radiační zátěž vyvolanou skleníkovými plyny.
\item
 Antropogenní aerosoly mají v~atmosféře v~porovnání se skleníkovými plyny
 velmi malou životnost; proto se radiační zátěž, kterou vyvolávají, rychle
 přizpůsobuje nárůstům či poklesům jejich emisí.
\ei

\subsubsection*{Klima se v~posledním století měnilo}

 Meziroční změny počasí mohou být na libovolném místě velké. Analýzy
 meteorologických a
 dalších dat provedené pro velká území a pro období řádu desetiletí
 prokázaly však některé
 systematické změny:

\bi
\item
 Průměrná přízemní teplota vzduchu pro celou Zemi od konce 19. století
 vzrostla o~0,3 až 0,6\degC.
\item
 Noční teploty nad pevninami všeobecně vzrostly více než denní teploty.
\item
 Výška hladiny oceánu narostla za posledních 100 let o~10 až 25 cm; za
 podstatnou část tohoto nárůstu nese odpovědnost nárůst teploty zemského
 povrchu.
\ei

\subsubsection*{Existují jasné důkazy vlivu člověka na klima}

 Jakýkoliv vliv člověka na klima se prolíná se "šumem" pozadí, tj.
 s~přirozenou proměnlivostí
 klimatu, která je závislá jak na vnitřních fluktuacích klimatického
 systému, tak na vnějších vlivech,
 jakými jsou např. změny sluneční aktivity nebo vulkanické erupce.\par
 Od roku 1990 bylo dosaženo významného pokroku v~pokusech o~odlišení
 přirozených a
 antropogenních vlivů na klimatický systém. Stalo se tak studiem společných
 účinků síranových aerosolů a skleníkových plynů na klima, které umožnilo
 realističtější odhady antropogenní radiační zátěže.
 Tyto poznatky byly pak zahrnuty do klimatických scénářů s~cílem získat
 dokonalejší simulace
 antropogenního "signálu" změny klimatu. Kromě toho byly získány důležité
 informace o~přirozené
 vnitřní proměnlivosti klimatu v~časových měřítcích desetiletí až století
 pomocí nových simulací
 provedených s~využitím modelů atmosféra--oceán. Další významný pokrok
 přinesl přesun pozornosti
 od studií průměrných změn pro celou Zemi na modelové i pozorované
 prostorové a časové vzorky
 změn klimatu v~menších oblastech.

\subsubsection*{Pokračování změn klimatu se očekává i v~budoucnosti}

 IPCC vypracoval řadu scénářů (IS92a-f) budoucího vývoje emisí skleníkových
 plynů a prekurzorů aerosolů v~období let 1990--2100, založených na
 odhadech demografického a ekonomického
 vývoje, změn ve využívání půd, změn v~technologiích a v~používaných
 palivech. Se znalostí globálního
 uhlíkového cyklu a chemizmu atmosféry lze tyto scénáře emisí skleníkových
 plynů využít k~projekci
 atmosférických koncentrací skleníkových plynů a aerosolů a následně i
 k~odhadům změn radiační
 zátěže. Pomocí modelů klimatických změn lze pak získat projekce budoucího
 klimatu.

\bi
\item Pro střední scénář emisí IPCC (IS92a) představující "nejlepší odhad"
 citlivosti
 klimatu\footnote{Citlivost klimatu se obvykle vztahuje k~dlouhodobé
 (rovnovážné) změně celozemské průměrné přízemní teploty v~důsledku
 zdvojnásobení koncentrace efektivního CO2. Dalším zobecněním je vztažení
 rovnovážné změny přízemní teploty vzduchu na jednotkovou změnu radiační
 zátěže (K/(W$\cdot$m$^{-2}$)).} a při zahrnutí vlivu vzrůstu koncentrace
 aerosolů vychází z~modelů změny klimatu odhad vzrůstu
 průměrné přízemní teploty vzduchu pro celou zeměkouli o~2\degC{} k~roku 2100
 v~porovnání s~rokem
 1990. Jestliže se nejnižší scénář IPCC (IS92c) zkombinuje s~"nízkou"
 hodnotou citlivosti klimatu
 a do výpočtu se zahrnou vlivy změn koncentrací aerosolů, vyjde odhad
 oteplení k~roku 2100
 o~1\degC. Jestliže se nejvyšší scénář IPCC (IS92e) zkombinuje s~"vysokou"
 hodnotou citlivosti
 klimatu, vyjde oteplení o~ca 3,5\degC. Ve všech případech bude průměrná
 rychlost oteplování
 pravděpodobně vyšší než byla v~posledních 10 000 letech. Roční až dekádní
 změny mohou však
 vykazovat značnou přirozenou proměnlivost. Regionální změny teploty se
 mohou podstatně lišit
 od celozemských průměrných hodnot. V~důsledku tepelné setrvačnosti oceánů
 lze k~roku
 2100 očekávat pouze 50--90 \% teplotní změny určené z~rovnovážných modelů
 klimatické změny.
 Teplota však poroste i po roce 2100, a to i v~případě, že by byly
 koncentrace skleníkových plynů
 v~tomto období již stabilizovány.
\item
 Všechny modelové simulace, ať už byly určeny za předpokladu nárůstu
 koncentrací skleníkových plynů i aerosolů nebo jen za předpokladu nárůstu
 koncentrací skleníkových plynů, mají tyto
 společné znaky: větší oteplení povrchu pevnin než moří v~zimním období;
 největší oteplení
 povrchu ve vysokých zeměpisných šířkách v~zimě, malé oteplení nad Arktidou
 v~létě; zesílení
 průměrného celozemského hydrologického cyklu, vzrůst množství srážek a
 půdní vlhkosti ve
 vysokých zeměpisných šířkách v~zimě.
\item
 Přímé a nepřímé vlivy antropogenních aerosolů významně ovlivňují projekce
 změny klimatu. Obecně platí, že změny teploty a srážek se zejména v~mírných
 zeměpisných šířkách severní
 polokoule zmenšují, jsou-li vlivy aerosolů významné.
\item
 Očekává se, že celkové oteplení může vést ke zvýšení výskytu extrémně
 horkých dnů a k~poklesu výskytu extrémně studených dnů.
\item
 Zvýšení teplot může vést k~zesílení hydrologického cyklu; na některých
 místech lze proto očekávat intenzivnější sucha, resp. povodně, na jiných
 místech naopak mírnější sucha i povodně.
 Z~některých modelů vycházejí nárůsty intenzity srážek s~možností zvýšení
 extremity dešťů.
\item
 Dlouhodobá rychlá změna klimatu by mohla narušit rovnováhu mezi druhy
 lesních porostů a na některých místech vést k~zániku lesů. Tím by se
 změnily podmínky pohlcování a uvolňování uhlíku
 v~ovzduší. Kvantitativní údaje těchto změn jsou nejisté; mohly by se
 v~závislosti na rychlosti
 klimatické změny v~příštích asi dvou stoletích pohybovat mezi nulou a 200
 GtC.
\ei


\subsubsection*{Stále existuje mnoho nejistot}

 Řada faktorů omezuje v~současné době naše schopnosti projektovat a
 detektovat budoucí změnu klimatu. Je velmi obtížné předpovědět budoucí
 neočekávané, rozsáhlé a rychlé změny klimatického
 systému obdobné těm, k~nimž docházelo v~minulosti. Z~toho vyplývá, že
 budoucí změny klimatu
 mohou přinést i nepředvídatelná překvapení.

\end{multicols}

 \end{document}

