\documentclass{article}
\usepackage{czech}
\input myhtml.lt
\usepackage[latin2]{inputenc}

\html{\begin{latexonly}}
%renewcommand{\encodingdefault}{IL2} %% To use CS fonts
\renewcommand{\encodingdefault}{T1}  %% To use EC (DC) fonts

\ifx\pdfoutput\undefined
\else
 \usepackage{times}   %% to get smaller {but ugly} pdf
 \usepackage
  [pdftex,pdfview=fitb,
   pdfauthor = {Jan\ Hollan},
   pdftitle  = {Oprava\ clanku\ ve\ Vesmiru},
   pdfsubject= {CO2},
   pdfkeywords={efektivita, uhlik, drevo}
   ]
  {hyperref}
 \pdfpagewidth=210mm \pdfpageheight=297mm  % a4paper
\fi
\html{\end{latexonly}}


\begin{document}
\splithyphens
\latex{\parindent=0pt \parskip=0.5\baselineskip}

Vážená redakce Vesmíru,

zaujal mě článek Ivana Boháčka \emph{Spasí lidstvo technika?} v~srpnovém
čísle. Nemohl jsem věřit svým očím, že by dřevo obsahovalo řádově menší
podíl vodíku než uhlí. Cožpak se neskládá hlavně z~celulózy? Pokud jde
o~počet atomů, musí přece být vodíkových ve dřevě zhruba stejně jako
uhlíkových!

K~nějakým konkrétním údajům jsem se ale dopídil až na semináři
\emph{Energie pro Moravu}, doprovodném programu brněnského strojírenského
veletrhu.
Jedny jsem získal od pana \emph{ing. Sladkého}, známého českého odborníka na
spalování biomasy, obdobné jsem nalezl v~časopise \emph{Energie} 4/98, str. 88.

Podle očekávání se ukázalo, že poměr H/C je u~dřeva vyšší než u~uhlí.
V~hodně suchém palivu s~obsahem vody 15 \% jsou hmotnostní obsahy
podstatných prvků sušiny v~procentech následující (ing. V. Sladký, CSc.):

\begin{center}
\begin{tabular}{|l|r|r|r|rr|}
\hline
 \multicolumn{4}{|r|}{hm. \% prvků sušiny} &  \multicolumn{2}{r|}
  {$\textrm{počet atomů H}\over\textrm{počet atomů C}$} \\\hline
palivo      &   C & O~& H &\multicolumn{2}{|c|}{ = 12$\cdot$H/C}    \\\hline
sláma       &  44 &35 & 5 & 60/44  &(asi 1.4)    \\
sřevo       &  43 &37 & 5 & 60/43  &(asi 1.4)    \\
sřevní uhlí &  71 &11 & 3 & 36/71  &(asi 0.5)    \\
uhlí hnědé  &  58 &18 & 5 & 60/58  &(asi 1.0)      \\
uhlí černé  &  73 & 5 & 4 & 48/73  &(asi 0.7)    \\
koks        &  80 & 2 & 2 & 24/80  &(asi 0.3)    \\\hline
\end{tabular}
\end{center}

Ve článku \emph{Emisní faktory lokálních topenišť} v~uvedeném místě časopisu
\emph{Energie} jsou údaje je mírně odlišné. Jde o~palivo použité v~pokusu, ne
o~průměrné hodnoty. Obsah kyslíku v~sušině udán není, místo něho jsou udána
procenta hmotnosti tvořené vodou:

\begin{center}
\begin{tabular}{|l|r|r|l|rr|} \hline
 &             C&H$_2$O&H  &\multicolumn{2}{c|}{12$\cdot$H/C}          \\\hline
hnědé uhlí    &46 &29  &3  &36/46 &(asi 0.8) \\
černé uhlí    &60 &10  &5  &60/60 &(asi 1.0) \\
černouh. koks &89 & 0  &0.4& 5/89 &(asi 0.1) \\
jasanové dřevo&42 &17  &5  &60/42 &(asi 1.4) \\
dřevní brikety&43 & 7  &6  &72/43 &(asi 1.7) \\\hline
\end{tabular}
\end{center}

Neuvěřitelná hodnota pro dřevo v~grafu vlevo dole (str. 430) asi znamená,
že si autor (prof. Ausubel?) popletl poměr hmotnostní (ten je skutečně asi
0.12) a číselný. Číselného poměru 0.1 dosahuje leda některý koks.

Údaj, že jeden kilowattrok lze získat spálením dřeva s~obsahem uhlíku 0.84
tuny (to je pro obsah vody ve dřevě 25 \% a výhřevnost 13.5 MJ/kg), je
správný. V~případě hnědého uhlí se ale pro získání stejného množství
energie uvolní uhlíku ještě o~něco více, až v~případě černého uhlí je to
méně (to proto, že je proti dřevu méně oxidované, a má tak větší
výhřevnost).

Mluvit ale v~případě dřeva o~\uv{zatěžování životního prostředí} vinou
uvolněného uhlíku je zavádějící! Dřevo, které nespálíme, se stejně
v~přírodě brzy rozloží, a uhlík v~něm obsažený se tak jako tak promění
v~oxid uhličitý. Pokud bychom chtěli, aby se uhlík neuvolnil, museli bychom
ze dřeva začít vytvářet novou uhelnou vrstvu (např. tak, že bychom je
topili ve studených jezerech). To je ale snad vhodnější nesahat na uhelné
sloje a dřevo využívat rozumněji!

Stručně řečeno, \emph{na obsahu uhlíku v~rostlinných palivech pranic
 nezáleží}.
Jsou to efektivně non-CO$_2$ zdroje, někdy i dokonalejší než jaderné či
dokonce i vodní elektrárny (u~nich bylo určitě hodně fosilních paliv
spotřebováno vinou výstavby, zatímco štěpkovací stroje bývají už někdy
poháněny řepkovým olejem či jeho metylesterem).

Dále, pěstování biomasy za účelem spalování rozhodně nemá větší nároky na
půdu než těžba fosilních paliv: roste-li někde les nebo řepka, je to jedna
z~dobrých možností, jak půdu (v~případě lesa dokonce často trvale
udržitelně) užívat. Totéž rozhodně nelze říci o~povrchovém dolu,
poddolované krajině nebo ,,lesu`` těžních věží.

(Ostatně, dobré zemědělství dokonce může jeden rezervoár uhlíku
opětně zvětšovat: zvyšováním obsahu humusu v~půdě. \uv{Biosedláci} tak
opravdu činí.)

Ještě drobnou poznámku ke grafu účinnosti lamp: má poněkud podivnou
svislou osu (jaká je škála mezi 10 a 50 procenty?) a na vrchol účinnosti
klade fluorescenční lampy. Ty jsou dnes opravdu účinnější než první
sodíkové výbojky, ale dvakrát méně účinné než nízkotlaké sodíkové
výbojky dnešní.

Rostoucí efektivita užívání toků energie a preferování zdrojů, které
nemobilizují \emph{ze sedimentů} uhlík, jsou opravdu zásadní pro ochranu
zemské atmosféry.
Bohužel, dosavadní trend není nadějný. Emise oxidu
uhličitého (i jiné hrozivé ukazatele) zatím stále rychleji rostou. Aby se
tento trend změnil, k~tomu je potřeba hodně úsilí, podepřeného
vědomostmi. Čtenáře bych odkázal např. na slavnou knihu \emph{Faktor 4}
(viz např. recenzi \\
\www{http://astro.sci.muni.cz/pub/hollan/e\_papers/faktor4/}
{http://astro.sci.muni.cz/pub/hollan/e_papers/faktor4/}).

Se srdečným pozdravem váš věrný čtenář

Jan Hollan,  \\
hollan@ped.muni.cz

V~Brně, 20. 9. 1998


Autor je pracovníkem Hvězdárny a planetária M. Koperníka v~Brně. Je
nositelem grantu Ministerstva životního prostředí na projekt
Vzdělávání o~globálním oteplování (uděleného v~roce 1998 Společnosti pro
trvale udržitelný život, regionální pobočce v~Brně).


\end{document}
